Ali, gospođice Sherman! Sarah! Zar ovo nije apsurdno?
Morate im pokazati da mogu imati povjerenja u vas.
Sigurno, želite pomoći Michaelu. Zar nije tako?
Ne više. Želim se vratiti natrag. -Policija, vlasti, svi.
Bit ću u velikoj nevolji. -Karl, pusti da razgovaram s njom.
Nepopustljiva je. Pritom, služba sigurnosti...
Dovraga s njima! Želiš li da surađuje, ili ne?
Ostavi nas 5 minuta nasamo. Ipak je ona moja djevojka.
Reci to u prošlom vremenu. -Budi vrlo pažljiv.
O, Michael.
Oprezno zbog Manfreda.
To je sve. Htio sam ti reći ranije,
ali sam čekao da dobijem što sam želio od Lindta.
Izgleda da neću uspjeti.
Moram naći Dr. Kost, a ti se vrati u tu prostoriju.
Reći ću ti, sad, točno koju ćeš informaciju dati Lindtu,
ali morat ćeš se pretvarati kao da sam te nagovorio.
Razumiješ?
O, Michael!
Profesor Lindt izgleda vrlo zadovoljan samim sobom.
To je zbog tako ljupkog društva.
Izgleda da mu se sviđate.
Ili je to učinila informacija koju ste mu dali popodne.
Možda pomalo od svega.
Drago mi je da ste promijenila mišljenje.
Vaša šetnja s Michaelom je djelovala.
Imala sam priliku razmisliti.
Pa, hvala, Manfred. Uspio sam iskombinirati
matematičku logiku s romantičnom nedosljednošću.
Jednostavno.
Eno Dr. Kost, tamo. -Idem ugrabiti ples, u redu? -Da.
Dobra večer, profesore. -Dobra večer. Želite li da plešemo?
Da. Hvala.
Da ostavim ovdje? -Da, molim.
Kako se osjećate? -Sasvim dobro. Pokušavam vas cijeli dan
naći. -Bila sam van grada. Što se dogodilo?
Ispitivanje znanstvenog zbora od jutros. Opozvano.
Iz kog razloga? -Ne znam. Čovjek iz sigurnosti, Haupt?
Ušao je i pitao me da li sam bio na izvjesnoj farmi.
Rekao sam da jesam, išao sam vidjeti neku rodbinu,
a zatim me pitao da li sam vidio Gromeka tamo.
Što sam mogao, osim da lažem? Rekao sam da ne.
Sve se zaustavilo. U trenu su prekinuli ispitivanje.
Da li su vam da li nekakvo objašnjenje? -Ne.
Onda sam se zapitao kako su otkrili da sam bio na farmi?
Taksist. Jednostavan odgovor.
Mora da je tamo vidio i Gromeka.
Da li je profesor Lindt bio na ispitivanju?
Da, i vraški je radoznao.
Kad je otkrio da me neće on ispitivati, pozvao je Saru.
Pošto znaju da ste lagali za Gromeka,
mogu te pokupiti svakog sata.
Moram vas izvući i odmah vratiti u Berlin.
Stigao sam ovdje i propast će toliki mjeseci truda.
Znam. Ne mijenja stvar. Previše su blizu. -Znam.
Pretpostavljam da ste rekli gospođici Sherman. -Morao sam,
napokon, ovog popodneva. -Ne možete otići večeras.
Mnogo je ljudi umiješano. Možete tek sutra ujutro.
Bit će mi potrebna cijela noć da organiziram stvari.
Toliko je komplicirano? -Da, je. Budite oboje,
sutra ujutro, na klinici. Točno u 10:00h. Bez prtljage.
O, Sarah, nema svrhe. Prekasno je.
Ne zaboravite, g. Armstrong, 10:00h, sutra ujutro.
Ah, Armstrong! Ne šetate nigdje nezakonito večeras?
Imamo vrlo lijepe farme u okolini.
Odlučio sam to propustiti večeras.
Michael, mislim da profesoru treba piće. -Da.
Hajdemo piti vino,
i razgovarati o žetvi. -G. Armstrong,
mislim da profesora čeka prodekan. -Kva, kva, kva...
Prijeđimo na inteligentniji razgovor.
Ah, bečki valcer. Da li sam vam rekao da je moju
sestru udario tramvaj u Beču?
Hajde, Karl, zaplešimo.
Oprostite. Nisam baš dobar plesač.
Glupost!
Ne možete odbiti tako šarmantnu, mladu damu.
Bojim se da si upecan, Karl.
Profesore Lindt, zapostavljate svoje društvo.
Moje društvo je Armstrong.
Hajde, uključite se.
Igrajte!
Ovaj, profesore. -Molim?
Mora da ste vrlo uzbuđeni onim što vam je, popodne,
gospođica Sherman rekla o "Gama 5".
Dođite.
Reći ću vam, Armstrong. Imam jedno pravilo.
Nikad ne razgovaram o poslu dok se zabavljam. I nikad,
nikad uz piće.
Pa, pretpostavljam da vam je rekla da smo eksperiment
završili uspješno. -Mislim da bih to prije prihvatio
od pravog izvora. -O, da, napravili samo "Gama 5".
Zaista?
Trebamo se sastati, i onda mi sve ispričajte.
Izrasla mi je brada.
Ići ću na brijanje,
sutra ujutro u brijačnicu Kaninski.
09:30h.
Imali smo interesantan razgovor.
O poljoprivredi.
Već je deset i deset.
Bila sam dovoljno glupa da ga spojim s Lindtom.
Kost.
Da.
Našli su Gromekovo tijelo.
Pogledajte!
Pitam se što se dogodilo našem čovjeku iz sigurnosti.
Mora da još uvijek čeka ispred brijačnice. Taj vaš projekt,
"Gama 5", zvuči zanimljivo.
Vi ste briljantan, mlad čovjek. Znate, nema nas puno.
Ovdje, ovdje se završava posao. Ostalo je samo mehanika.
A vi kažete da ste već napravili "Gamu 5"?
Pa, da. Ne zaboravite, napravili smo samo početne testove.
Zašto samo to? -Imali smo problem s novcem.
Teorija je u redu. S moje strane, problem je riješen.
Riješen? Ako ste ga riješili, zašto ga niste objavili?
Sigurnost. -Ah, sigurnost! Teoretski, mogli ste barem
nešto objaviti. -Mislite, kao vi prošle godine
u vašem žurnalu za fiziku? -Čitali ste ga? -Da.
Onda znate da sam to, o čemu pričate, već otkrio?
Moguće. Mislim da su nam samo načini bili različiti.
Kako? Koliko različiti?
Pa, ovo je moja radna soba.
Sve moje tajne. To je, vjerojatno, najtajnija soba
u cijeloj zemlji, ali, vidite, bez straže.
Mislim da je ugodna i prepoznatljiva. -Da.
Dakle?
Početna brzina, je li tako?
I tako.
Nećete raditi sa mnom, profesore,
ako je to domet vašeg znanja. -Nisam još završio.
Bojim se, da mi imate malo toga za ponuditi, profesore.
Znate, došao sam ovdje, jer ljudi koji dodjeljuju
novac u mojoj zemlji, nisu bili dovoljno inteligentni
da nastave s takvom, potpuno originalnim idejom.
To radi.
Ne. Da!
Ne, ne, ne!
Eksplodirat će! -Napravili smo, radi, i nije eksplodirao.
Prije četiri godine probali smo u Alma Ati. Eksplodiralo je.
Možda, neispravna oprema? Vaša ideja je bila pogrešna.
Pogrešno ste je razumjeli. -Ja? Lindt?
Pogrešno razumio?
Glupost! Vi ste kod mene došli iz Amerike, i nije me briga
ako ste došli i s Mjeseca! Reći ću vam za ono što
nazivate glupošću. Vidi! Vidi!
Pažnja, pažnja. Profesor Armstrong i gospođica Sherman...
Profesor Armstrong i gospođica Sherman, da se hitno jave
u ured prodekana.
Nije tako?
Što ako ga stavite ovako?
A ovako?
Ne, ne, ne, ne!
Idi! Nauči!
Ah. -Zašto kažeš "ah"?
Sigurno nešto fali. -Ali, radi!
Napravili smo ga u Rusiji. Radi!
O, Bože, ovo je izvanredno. Iskoračili ste daleko.
Naravno da je izvanredno. Genijalno je.
Rusi su mislili da sam lud. Nisu znali tko je Lindt.
Profesor Armstrong i gospođica Sherman...
Zatražili su od studenata ovog odsjeka da vas traže.
Zašto? Što ste napravili?
Ništa mi niste rekli.
Ništa i ne znate.
Zabranjujem vam da napustite ovu sobu!
Pošaljite mi šefa sigurnosti! Hitno!
Kako izgleda taj profesor Armstrong? -Kao profesor.
Što ih je tako uzbudilo? -Policija je stigla.
Došli su po vas.
Molim vas, nemamo vremena. -Samo minutu.
Odvest ću vas u centar grada. Nadam se da znate voziti
bicikle. -Da. -To je desetak minuta vožnje. Pođimo.
Puno kasnimo, ali ne smijemo žuriti. Vozite lagano.
Kao na običnom izletu.
Zapamtite, morate stići do naših prijatelja u Berlin prije 19h.
Možete vjerovati g. Jacobiju da će vas odvesti do tamo.
Sretno. -Hvala vam. -Hvala vam.
Gospodine Jacobi!
Ovuda, molim vas.
Ja sam gospodin Jakobi.
Zabrinula se. Kasnite. -Vidite, čuo sam za vašu organizaciju,
ali, hoćete reći da je cijeli autobus na našoj strani?
To nije običan autobus. Pripada našoj organizaciji.
Ista nam je trasa kao i službeni Leipzig - Berlin autobus.
Mi krećemo deset minuta ranije. -Vi niste Nijemci.
Kakve to veze ima? Oni su prijatelji.
Policija.
Policija. -Policija, sada? Nikad ranije nije došla policija.
Dvadeset puta samo već imali ovu turu.
Budite smireni. Smireno.
Ugrožavaju cijeli pothvat. Ne samo da su stranci,
već ih i policija traži. To čini sve ovo opasnijim,
nego ikada ranije.
Tko su svi ovi ljudi? -Prijatelji naše organizacije.
Da li svi mi bježimo? -A ne, gospođice.
Mi ne bježimo. Mi smo putnici u oba pravca, tamo i natrag.
Mi smo članovi "Pi". Pomažemo drugima da stignu
do Berlina, a mi se vraćamo. -Zar to nije vrlo opasno?
Za neke je opasnije da ostanu ovdje.
Gospodine Jacobi!
Bojim se da je blokada puta. Imate li isprave?
Dobro. I ne govorite ništa.
Eto! Tražili su Amerikance.
Možda ćemo ponovno biti zaustavljeni.
Jacobi, što će se dogoditi ako naiđe pravi autobus?
Što će policija tada reći? -Opustite se.
Čuli ste da im je Heinrich rekao da smo mi ekstra autobus.
Da li si dobro? -Za sada.
Morat će čekati još osam minuta na redovni autobus.
Trebamo imati deset minuta prednosti. -Nadoknadit ćemo.
Gospodine Jacobi. Ponovno blokada puta.
Još jedna blokada puta.
Banditi. Vojni dezerteri. -Je li to pljačka?
Da. Žele novac. Nakit i satovi im ne trebaju.
Vojnici!
Imam ga.
Što je tako smiješno? -Na jedan način je smiješno,
na drugi i nije. Vidite, vojska nam je odlučila dati pratnju.
Vjerujem da smo uhićeni.
Sad imamo pratnju. Kažu da je u zadnje vrijeme bilo
dosta napada duž ovog puta.
Slušajte, mi ugrožavamo sve. Zašto ne bismo sad sišli,
kao bilo koji obični putnici? -Što bi radili u unutrašnjosti
ovakve jedne zemlje? Vaša sljedeća veza je u gradu.
Trebamo vas dovesti do periferije. Brine me što se sad
moramo ponašati kao regularna linija. -Kako to?
Vidite, mi ne primamo putnike. Sada moramo. Čak i ako
ne stanemo, policija u pratnji, hoće. -Gospodine Jacobi.
Ako policija vidi drugi autobus, uhitit će nas.
Pustite me van! Pustite me!
Pustit ću vas, ako želite, iz autobusa,
ali ništa nećete reći policiji. Heinrich, stani!
A vi, nadam se da će vas uhvatiti, zbog nevolja
koje ste svima zadali.
Ne mogu ga vidjeti.
Kad budemo stigli u Berlin, tko je naša sljedeća veza?
Otići ćete do pošte u ulici Friedrich. Tražite Alberta.
Dat ću vam adresu.
Gospodine Jacobi. -Izgleda da moramo da stanemo.
Bože, nećemo uspjeti.
Kaže da je policija vidjela drugi autobus.
Moramo sići.
Morate ići sada. Brzo! Brzo!
Ne zaboravite, ulica Friedrich, pošta, Albert.
Raziđite se! Brzo! Brzo!
Volio bih da sam imao vremena zapisati adresu.
Pošta. Pošta. Dovraga, kako je ono bilo? -Kao "strasse".
Da, znam, i čovjek koji se zove Albert. Ali, koja pošta?
Morat ćemo pitati.
Pusti mene. Sigurnije je. -U redu.
Pošta?
Pošta? Pošta u ulici Friedrich? -Da, ulica Friedrich!
Oprostite, molim vas. Želite informaciju?
Vama na usluzi, gospođice.
S gospodinom ste? Naravno da jeste.
Dođite, molim vas.
Oprostite mi, molim vas. Ja sam grofica Kuchinska.
Poljakinja sam.
Dopustite mi da vas, oboje, ponudim kavom.
Ispričavamo se, zaista. Žurimo. -Znam.
Tražimo poštu u ulici Friedrich.
Popit ćete kavu sa mnom, profesore Armstrong.
Dođite. U blizini je.
Kako vi ono kažete? Kafeterija. Dođite.
Evo nas.
Imate li američke cigarete? -Ne, žao mi je.
Onda ćete morati pušiti ruske.
Vidite?
Pogledajte ove. Pola je papir.
Samo malo duhana na kraju.
Odvratno! Želite li jednu? -Ne, hvala.
Uzbudljivo je sresti vas, profesore.
Ne sreće se špijun svaki dan. -Molim vas.
Njegovo lice je u svim novinama.
Ali, ne budi zabrinuta, moja draga djevojko.
Sasvim ste sigurni sa mnom. Nisam ljubitelj komunista.
Donesite nam kave, molim. Ne može se piti. Sada će nam
donijeti odvratnu tekućinu, koju nazivaju kavom.
Nije dobro ovdje.
Vidite,
došla sam ovdje iz Poljske.
Željela bih jako otići u Sjedinjene Američke Države.
Nažalost, neophodno je da imate, prijatelje tamo.
Kako vi to kažete? Pokrovitelja?
Razumiješ me, draga djevojko?
Da, ali...
Je li ovo najbolja kava?
Ovdje su sve same neznalice.
Sada!
Predložit ću vam nešto.
Obećajte mi da ćete jamčiti za moju američku vizu,
a zauzvrat odvest ću vas gdje želite.
Dakle?
Popijte vašu kavu.
Pokrovitelji? -Da!
Pisala sam u Zapadni Berlin.
Američko odjeljenje za vize.
Sve što mi treba je garancija.
Pomoći ćete mi?
Molim vas?
Mislite da će Istočni Nijemci biti voljni pustiti vas?
Naravno.
Nije im potrebna starica poput mene.
Pustit će me, ako me Amerikanci prime.
Ali Amerikanci me ne primaju,
bez jamstva.
Michael, zašto mi...? Ako joj pomognemo...
Hajde. -U redu.
Da?
Bit ćete moji pokrovitelji?
Dobro.
O, hvala ti, draga.
Znala sam da si mi prijatelj.
Dat ću vam sad moju adresu.
Vi meni dajte vašu.
O, dobro!
Dobro! Božanstveno!
U čast ovoga, platit ću ovu tekućinu.
Sad ću ja pomoći vama.
Odvest ću vas do pošte u ulici Friedrich.
Kako je ime? Koga tražimo? -Ime je Albert.
Molim vas. Molim...
Molim vas, tražimo Alberta? -Albert? Da. Da.
Gospodin Albert.
Gospodin Albert?
Molim vas.
Molim... Molim vas g. Alberta. -Da, da, dolazi odmah.
G. Albert?
Trenutak samo, molim.
Što piše? -Trebate otići do turističke agencije.
Michael!
Hajde! -Stoj!
Oni su moji pokrovitelji!
Moji pokrovitelji.
Moji pokrovitelji,
za Ameriku.
Mora da je na drugoj strani ulice.
Pričekaj.
Ene naše turističke agencije.
Dođi!
Zašto bježite, gospodine?
Izabrali ste loše vrijeme da zovete, profesore.
Imali smo društvo. -U redu je, Sarah. Ovo je...
Ja sam nitko, gospođice. Kao građani u laganoj šetnji.
Sudeći po onome što se tamo dogodilo, trebamo bježati.
Mislili smo da je bolje da se motamo okolo,
dok vi ne stignete. -Racija? Na to je naša organizacija
navikla. Samo ćemo se preseliti na drugo mjesto.
Pobjegli ste iz autobusa? -Da. Čuli smo pucnjavu.
Je li bilo povrijeđenih? -Skoro nitko.
Dobro su se razbježali. Jedna plitka rana, to je sve.
Dobra je to družina. Što je s autobusom?
Njega više nemamo. -Michael, moramo se pobrinuti
za to čim budemo stigli, ako uopće stignemo. -Hvala.
Nemamo mnogo vremena, zato saslušajte ovog čovjeka.
Poslat ćemo vas morem na istočnonjemačkom brodu
u košarama za kostime češkog baletnog ansambla.
Večeras im je posljednja predstava i idu u Švedsku.
Zapamtite, brod je istočnonjemački. Niste sigurni sve
dok se ne iskrcate. Dovest ću vas točno u 20h do kazališta.
Zauzet ćete svoja mjesta minutu nakon što se ugase svjetla.
Na prvoj pauzi, provest će vas kroz vrata iza kulisa,
čovjek zadužen za prtljagu ansambla. Znat će tko ste,
jer ima broj vaših sjedišta. -I on je jedan od vaših ljudi?
Ne, ali on želi da prebjegne, pa ćemo mu pomoći.
Ovdje je.
Prepoznat ćete ga. Ima crvenu periku i zove se Hugo,
ali mu nemojte dati novac, sve dok se ne iskrcate.
Slušajte, ako se ne budemo opet vidjeli... -I nećete!
Od trenutka kad dođete do kazališta, sami ste.
Da krenemo?
Kada... O, Bože. -Što? -Eno Gerharda. -Gdje?
Tamo, u onom pravcu.
Požar!
Michael!
Dođite! Brže!
U košare! Brže, brže!
Ne. Ne. Prvo one dvije.
Sretno.
Zaustavite dizalicu! Amerikanci su u košarama!
Profesor Armstrong i njegova asistentica...
Usmjerite dizalicu ovdje. Ovdje!
Čujete li me? -Vratite ih natrag!
Čujete li što kažem? Vratite košare na brod!
-Konrad, ovamo!
Popni se kod rukovatelja dizalice! Brzo!
Špijuni! Američki špijuni! Dovedite ih ovamo!
Pucaj u košare!
Dobrodošli u Švedsku.
Mi smo Amerikanci. -Dobrodošli u Švedsku.
Imate li neko mjesto gdje bismo se osušili?
Imamo novac i putovnice. -Dođite u naš ured.
Držimo uvijek gomilu deka zbog izbjeglica.
Zašto su pucali u košare? -Mislili su da smo unutra.
Pitajte ga zašto je izvršio zamjenu u posljednji sat?
Čuo je balerinu kako objašnjava da su uhvatili
izbjeglice u košarama za kostime prošli put.
Ovoga puta se uplašio, jer ga je brižljivo promatrala.
Recite zdravo.
O, Michael.